CÂINII IADULUI
Traducerea: Dorula/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Luați ce doriți. Nu cruțați pe nimeni.
Du-te și adăpostește-te, fata.
Nu, am să mă lupt alături de voi.
Sabia aia ne leagă pe vecie.
Prin ordinul lui Hades, nu o face.
Du-te în spate.
- Omorâți bătrânii și femeile? - Sunt toți la fel.
Merită să fie măcelăriți.
Suntem oamenii regelui și ăștia sunt supușii săi.
Îi apărăm până la moarte.
Cine sunt oile acum?
Aruncați săbiile.
Aruncați săbiile! O omor. Jur că o omor.
Ești rănită?
Sunt bine.
Ai luptat bine.
Mulțumesc.
Poți lupta alături de mine oricând.
Ar fi o onoare.
Onoarea va fi de partea mea.
Trebuia să vâneze căprioare. Cum o să explice asta bucătarului?
Theron are dreptate. Cu toții așteptăm pregătirile nunții prietenului meu.
Uită-te la tine. Miroși a cal, transpirație și sânge.
Prințesa nu te va primi în pat cu duhoarea asta impregnată în piele.
- Mă tem pentru nasul delicat al Dimitriei. - Are dreptate.
Se pare că oamenii au un nou erou.
Și el își dă seama de asta.
Nikadros, te rog nu te mai juca cu ăla, mă faci să fiu neliniștită.
Nu e un joc de copii, Dimitria. Mă antrenez.
Știu și sunt îngrijorată. De ce întârzie așa de mult?
Fratele meu e un om de onoare. N-o să-și uite femeia de care e îndrăgostit.
Îmi pare rău. Vino și stai lângă mine.
- Kleitos! - Kleitos.
- Slavă Domnului, ești sănătos. - Spune-mi unde ai fost.
De un milion de ori. Am o femeie de care trebuie să am grijă.
Andronikus mi-a spus că miros ca un cal.
Așa e.
Și că duhoarea asta mă va ține departe de patul tău.
Andronikus poate are dreptate.
Atunci voi face o baie. Nu e alt loc în care aș vrea să fiu.
Poate ar trebui să-ți spună să-ți păstrezi vorbele de dragoste pentru noaptea nunții.
- Dacă nu cumva aveți ce vă spune. - Nu folosim cuvinte... frățioare.
E cam multa lume aici.
Vino. Am nevoie de ajutorul tău.
Doamnă.
Theron. Mă urmărești? Ce faci aici?
Lasă-ne singuri.
Ești sigură că vrei să te măriți cu Kleitos?
De ce mă întrebi așa ceva? Bineînțeles că sunt.
Îl iubesc.
Am crezut că tu și cu mine...
Theron, asta a fost cu mult timp în urmă. Eram niște copii.
Eram o pereche... Dimitria.
- Eram făcuți să fim împreună. - Dă-mi drumul.
Kleitos nu te poate iubi cum te iubesc eu.
Îmi pare rău, prințesă. Am exagerat.
Pleacă acum, înainte de a chema gărzile.
Îți încredințez cea mai prețioasă din averile mele.
Îmi voi da viața pentru ea.
Vreau nepoți... mulți.
Un toast...
pentru cea mai frumoasă mireasă din regat.
Atât de frumoasă, încât până și Dumnezeu ar binecuvânta-o.
Ascultați... Pentru minunata mea fiică și prințul ei.
Fiul meu și nimeni altcineva.
Dimitria.
Nu. Dimitria!
Dimitria! Nu!
Dimitria, copilul meu!
E moartă.
Cucută.
Otravă?
Cine ar face asta?
Un dușman al regelui sau poate, un dușman al tău.
Îl voi găsit pe acest dușman și mă voi răzbuna.
Andronikus, informează-l pe șeful gărzii
că nimeni nu părăsește acest loc până nu-l găsim pe... criminal.
Nu e nevoie de asta.
Cucută.
Se pare că e sinucidere.
O cunosc pe fata asta.
Era de mică pe lângă prințesă.
De ce ar fi făcut așa ceva?
De ce și-ar fi tăiat gâtul când putea să ia și ea otravă?
Poate că ea e ucigașul pe care-l căutăm. Probabil că ea a făcut-o.
Am văzut cum o privea fata pe Dimitria. Era roasă de gelozie.
Ea avea sticluța. Dovada vinovăției.
E o vrăjitoare ce trăiește în pădure. Poate vorbi cu morții.
- Dă-mi voie să-i duc cadavrul la ea. - Nu poți avea încredere în ea, Kleitos.
E înconjurată de blesteme și vrăji.
Avem nevoie de răspunsuri. Ea ar putea fi în stare să le găsească.
Du-te. Găsește-l pe ucigașul ei.
Trebuie să-mi plâng fata.
Dați-mi o pătură.
Ești sigur în legătură cu vrăjitoarea?
Am auzit povești despre magia pe care o folosește.
- Povești ciudate. - O cunoști?
Da, i-am salvat cândva viața.
Andronikus, pregătește-mi calul.
Ajută-mă s-o învelesc.
- O să vin cu tine. - Nu.
Mă duc singur.
Nobilul meu Kleitos.
Te așteptam.
Spune-mi ce știi.
Mi-e teamă că ar dura mai mult decât viața ta.
Dimitria e moartă.
Știu. Ți-am simțit inima frântă.
- Îmi pare rău, prietene. - A fost otrăvită.
Mi-ai adus un cadavru. Ce frumos.
Fata asta a ucis-o pe Dimitria, sau știe cine a făcut-o.
- Mi-ai spus odată că vorbești cu morții. - Morții vorbesc, eu îi ascult.
Dar mai întâi, trebuie să mâncăm.
Nu. Nu vom mânca Am nevoie de răspunsuri acum, vrăjitoareo.
Adu-o înăuntru.
Întinde-o acolo.
Dă-mi țărușul și ciocanul.
- Ține-o, Kleitos. - Stai.
Ce vezi?
Fata...
nu știe nimic de complot.
A fost ucisă.
De către cine?
Nu i-a văzut fața.
Așteaptă.
Kleitos!
Ea unde e?
În Tartar.
Închisoarea tuturor sufletelor.
Cum e posibil?
Ce păcate a comis ca să fie închisă în lumea din adâncuri?
Hades locuiește cu morții.
Își dorește o mireasă.
Care e pură și casta.
O fecioară. A ales-o pe ea.
Poate trebuia să profiți de ea când ai avut ocazia.
Poate... ar trebui să-ți înfrânezi limba.
Eu doar spun adevărul.
Cum o salvez? Spune-mi!
Nimeni nu-l părăsește pe Hades. Nimeni, niciodată.
Poate ar trebui să-mi iau viața ca să mă duc acolo.
Stai.
Dragul meu Kleitos...
S-ar putea să mai fie o cale.
Dar mai întâi...
trebuie să mă întâlnesc cu Consiliul Zeilor.
Ușurel băiete.
Marele Pan te-a binecuvântat.
Am făcut un elixir, conform sfaturilor sale.
Când ajungi la portalul lui Hades, bea-l. Vei intra necunoscut.
Unde găsesc acest portal?
Vulcanul păstrează acest secret.
Cum rămâne cu Dimitria?
Adu-i corpul la intrare, lasă-l acolo, apropierea de portal o va aduce înapoi.
De ce faci asta?
Considera-o ca pe o datorie plătită.
În 3 zile, Hades își va alege mireasa.
Când se va întâmpla asta, sufletul ei îi va aparține lui.
Va fi prizoniera lumii adâncurilor, pe vecie.
Trei zile, dragul meu Kleitos.
Ce ți-a spus vrăjitoarea?
Dimitria e prizonieră în Tartar.
Cum îndrăznești să spui așa ceva?
Fiica mea n-a făcut nimic ca să merite pedeapsa asta, astea-s vorbele nebuniei.
Kleitos, vrăjitoarea a aruncat o vrajă asupra ta.
- Hades o vrea ca mireasă a sa. - Pe copilul meu?
Copilul meu neprețuit?
Am văzut-o. Mi-a spus cum o pot aduce înapoi.
Asta e adevărat?
Da. Se poate face... și se va face.
Kleitos, poți călători sub pământ și să te întorci cu spiritul prințesei?
Da, o să-i iau corpul cu mine până la portal.
Spiritul ei va ști că e acolo și... va veni la ea.
Ce? Va veni la ea?
Da.
Inima ți-e îngreunată de durere. Îți întunecă judecata.
Îți cer să ai încredere în mine.
Frate, străbunii credeau că orice ființă vie ce intră în lumea din adâncuri și moare,
rătăcește.
Va fi torturat pe vecie.
Un astfel de suflet n-a călătorit înapoi pe câmpiile Elizee.
Voi merge cu tine.
Până la capăt.
Theron?
Cred că e imposibil, cum am mai spus... Sabia mea îți aparține.
Pregătiți-vă pentru luptă. Plecăm la răsăritul soarelui.
Sire, mergem în ceea ce pare a fi o călătorie imposibilă.
Regatul nu-și poate permite să te piardă.
E singurul meu copil.
De aceea ar trebui să rămâi aici.
Dacă eșuăm, regatul are nevoie de un rege.
Mă leg să o aduc din adâncuri alături de mine...
sau nu mă mai întorc de loc.
Nu-ți pot cere ceva mai măreț...
decât să-mi aduci fiica acasă.
Pregătiți-o pentru călătorie.
Adu-mi-o înapoi în viață.
Asta-i tot ce-ți cer.
Fie că zeii să fie cu tine.
Trebuie să vorbesc cu fratele meu.
Singur.
Frate, vin cu tine.
Nu, Nikandros, locul tău e aici.
Nu Theron e fratele tău... eu sunt.
Și am dreptul să fiu lângă tine.
Ești un învățat, nu războinic.
De ce faci asta Kleitos? De ce nu mă încurajezi?
De ce nu-mi permiți să mă antrenez cu ceilalți?
Știi de ce. Vei rămâne aici.
Frate, care dintre noi a studiat scrierile străbunilor?
Cel care vrea să știe poveștile despre adâncuri, sunt eu.
I-ai promis mamei că o să ai grijă de mine și ai.
Nu mai sunt un copil.
Kleitos, n-am să devin bărbat, decât dacă vei permite asta.
Cine ești?
Unde sunt?
Ce e locul ăsta?
E o nebunie.
Lasă-mă în pace!
Kleitos...
Privește-mă în ochi și spune-mi că ai încredere în Sear.
Atunci o să am și eu încredere în ea.
Sulf fierbinte. Vom avea probleme serioase dacă ne apropiem.
Conform scrierilor lui Okidia, Hades răspândește sulful în aer.
Ca să-i împiedice pe cei vii să hoinărească prin cratere.
Odată ce ajunge la suprafață, sulful dispare.
Okidia ăsta, era un bărbat deștept?
O femeie, dacă întrebi. Era inițiată de zeița Hecket
Economisește apa.
Nu v-am povestit cum a vizitat Hecket lumea subterană.
N-avem cum trece de asta. Ce facem acum?
Focul e un portal.
Gărzile, stați aici. Voi doi veniți cu mine.
Beți, și urmați-mă.
Stai. Prietene!
Dacă vă părăsiți posturile, o să vă tai capetele.
Unde suntem?
La râul Styx.
Mirosul cărnii putrezite.
Ăștia-s feromonii lui Charon.
Nu arata ca un zeu.
Nu este zeu.
Este sclavul lui Hades, așa cum vom fi cu toții dacă nu suntem atenți.
N-aveți nicio treabă aici.
Căutăm să ne traversezi în lumea din adâncuri.
Fac acest serviciu pentru morții noi. Cei vii n-au voie să intre.
Apă!
N-am mai gustat apa de când m-a luat stăpânul în sclavie.
De trei secole.
Ce tot spui, ai un rău întreg din care să bei.
Nu cred că aia e apă.
Asta e a ta, dacă ne traversezi dincolo.
- Tartar, prizonierul sufletelor. - Ne putem pierde îl el pe vecie.
Nu și dacă lăsăm o urmă.
- Și cum propui să facem asta? - Cu nisip din râu.
- Deștept băiat. - Are capul pe umeri.
Să sperăm că și-l va păstra.
Nu-ți face griji.
Dimitria.
Dimitria, împreună pe vecie.
Ești frumoasă.
Dimitria, frumusețe și strălucire...
Dimitria, sclava mea cea castă...
Atât de pură...
Perfectă.
Toate arată la fel.
Cred că asta-i ideea.
Kleitos, toate-s la fel.
- Dimitria! - Kleitos!
Să mergem.
Dimitria!
Dimitria.
Sunt eu, Dimitria, sunt eu.
Kleitos.
Nu e ea.
Iubitule, te rog... eu sunt.
- Ești sigur? - Chestia asta, nu e soția mea.
Kleitos... mă intrigi.
Tu și ceilalți.
Eliberează-mi soția și ia-mi sufletul.
Bun... inimă de războinic adevărat.
Joci bine jocul
Trebuie să ne cunoaștem dușmanul. Să-i aflăm slăbiciunile.
- Nu-l putem învinge. - Kleitos...
Îmi place să lupt ca un mutant. Dar de data asta nu putem învinge.
Dacă vrei să te întorci, fă-o.
Dar voi merge mai departe. O voi găsi.
Voi lupta alături de tine, așa cum am făcut-o mereu.
Dar vreau vin și femei la întoarcere.
- Mă voi ocupa personal de asta. - Femei frumoase, tinere...
Pure... dar nu prea...
Dacă hotărăști să te întorci, asta nu va afecta prietenia noastră.
Prințesa mi-e ca o soră. Voi lupta pentru voi amândoi.
Kleitos!
Dimitria!
- Ajută-mă! - Dimitria!
Dimitria!
Înapoi.
- Nu face asta, e o nebunie. - Urmați-mă.
Te rog, iartă-ne.
Kleitos!
Nikandros, ești bărbat sau copil?
- Kleitos! - Frate.
Să sperăm că și ceilalți sunt curajoși. Rămâi aproape.
Ce e locul ăsta?
Kleitos.
Ai reușit.
Unde suntem?
- Hades se joacă cu noi. - Suntem în mijlocul unui labirint.
E un lucru obișnuit pentru tipul care a făcut loc de vecie...
sau un mormânt.
Să cercetăm locul. Veniți.
Am găsit un zid. Kleitos!
Yadles și Icarus... au fost prinși de regele Minos în labirintul său.
Și au evadat, zburând peste zid.
Icarus și aripile sale din ceară?
E o poveste pentru copii.
Nu putem zbura.
Va trebui să ne cățărăm.
Nikandros, grăbește-te!
Haideți.
Kleitos?
Grăbiți-vă!
Kleitos!
Te voi ajuta sa te cateri.
Bine. Mai repede.
Știu la ce te gândești.
Nikandros, unde-i Theron?
Theron?
Sunt aici.
Kleitos.
Labirintul are niveluri.
Încearcă să ne sperie, să ne înnebunească.
Să mergem.
Ce joc e asta?
- Ne-am întors de unde am plecat. - Bineînțeles că nu.
Trebuie să continuăm.
- Kleitos. - Dimitria.
Da.
- E o altă păcăleală. - Ea e.
Dragostea mea, te simți bine?
Acum, da.
Haideți!
Kleitos, schimbă regulile.
Mai repede. Grăbiți-vă, grăbiți-vă.
Peretele se închide.
Grăbiți-vă.
Ar trebui poate să ne întoarcem. Am salva pe Yokas cum am făcut cu prințesa.
Nu. Dacă murim, nu va fi scăpare de la torturile lui Hades.
Dacă ne întoarcem la Hades, n-o să mai vedem câmpiile Elizee.
- Zeii sunt cruzi. - Ai venit din loialitate că toți ceilalți.
Ne vom îmbăta în cinstea lor și vom avea din nou zâmbetul pe față.
De acord?
- N-aș putea fi mai de acord, frate. - Ar trebui să continuăm să mergem.
- Trebuie să străbatem munții ăia. - Am crezut că răul e în partea aia.
Ești confuz. Se întâmplă de la subterane.
Nu, fratele tău are dreptate. Asta e drumul.
Nu se poate. Am venit din sud.
- Acolo trebuie să fie nordul. - De unde știi unde e nordul?
- Nu e soare aici. - Știu asta, băiete.
Ar fi bine să ne decidem în curând.
Kleitos?
Să ne urcăm pe cap. Am putea vedea râul de acolo.
Ce e locul ăsta?
Templul blestemaților.
Ai grijă în spatele tău.
Zeilor.
Apă.
Apă. Te rog.
Să beau din apa voastră.
- Apă? - Da.
- Ți-e sete? - Dă-mi apă... te rog.
O să-ți dau apă, dacă ne arăți drumul spre râul Styx.
E dincolo de valea de piatră.
Luați-o prin tunel.
Stai. Te rog, ți-am spus ce ai întrebat.
N-o voi risipi vreodată pe un suflet blestemat.
Nemernicilor. Veți putrezi că noi toți.
Theron.
Theron! Mă duc să-l aduc.
Nu.
Scoate-mi soția și fratele din acest loc blestemat.
Vin cu tine.
Dacă vrei să fii războinic, urmează ordinele.
Urmați-mă.
Theron!
Theron.
O iubesc.
Mereu am iubit-o.
Pe Dimitria?
Eu... am ucis-o.
Am vrut să sufere, așa cum am suferit eu...
ani de zile.
Am vrut... să-ți iau gloria..
- și pe Dimitria. - Nu.
Va fi îndurerată și va plânge
și va vorbi nebunește despre virtuțile tale.
Și apoi, prietene... îmi va cădea în brațe.
O să te văd întâi mort.
Cuvinte mari pentru un om pe moarte.
Vin câinii.
Trebuie să mă odihnesc.
Facem o oprire scurtă.
Cât timp am fost moartă?
Nu e momentul să vorbim de moarte în acest loc, dar nu mult timp.
Hades mă vrea ca mireasă a sa.
Sărutul său era putred.
Hades nu te va face mireasa lui, nu poate.
Ești măritată cu Kleitos.
Nu te va împărți niciodată cu nimeni. Nu-i așa, Andronikus?
Are dreptate, doamnă.
Theron, unde ai fost? Unde e Kleitos?
Theron!
Am fost atacați de câini.
A luptat cu curaj. Îmi pare rău.
Nu. Nu se poate.
A rămas în spate și i-a ținut pe loc.
- Nu cred. - Nici eu.
- Nu e mort, nu se poate. - Câinii ne-au urmărit.
Dacă nu cumva doriți să rămâneți aici și să muriți și voi,
sugerez să găsim răul și pe luntraș.
Dimitria...
Ascultă-mă, am mers prea departe.
Am sacrificat prea multe.
Dacă rămâi, moartea lui va fi degeaba.
Dimitria!
Ne-am întors de unde am plecat.
Cum se poate întâmpla?
Ca să vezi.
Cu siguranță avem nevoie de vânt pentru a naviga.
Și vântul bate din spatele nostru.
Trebuie să fie pe aici.
Haideți!
Grăbiți-vă.
Trebuie să păstrăm ritmul.
Haide, Nikandros.
Prințesa mea.
Mă descurc singură.
Nu mă atinge!
Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat.
Nu mă atinge!
Grăbiți-vă!
- Se întunecă. - Ai dreptate.
Dimitria!
Kleitos?
Kleitos!
Ne-ai spus că a murit.
Dacă ar fi fost după Theron, aș fi mort.
El ți-a otrăvit vinul, Dimitria și de asta suntem aici.
Theron... spune-mi că nu e adevărat.
Știi că te-am iubit mereu.
Am fost destinați să fim împreună, Dimitria.
Nu numai că ești un laș și un trădător, din cauza ta au murit 2 mari războinici.
Pregătește-te să-i întâlnești, Kleitos.
Haide.
Nu! Nu! Nu!
Adevărații războinicii nu imploră iertare.
Grăbiți-vă. Trebuie să ne mișcăm.
Nu vă puteți urca pe luntrea mea.
O să ne dai voie pe luntre și o să ne traversezi răul.
Sau ce-o să-mi faceți? O să mă omorâți?
Sunt mort deja.
Am riscat odată, stăpânii mei, am învățat.
N-o să risc din nou.
- De ce? - Rămâi cu fiară.
Andronikus, o să ajungem în curând acasă.
Întuneric al iadului, dezlănțuie-te.
Dezlănțuie-te!
E o furtună.
Țineți-vă bine!
Dă-mi arcul!
Frate, fiară va fi atrasă de sânge.
Ai încredere în mine.
Da.
Ești în regulă, frate?
Da.
Andronikus?
Suntem în siguranță.
Ce s-a întâmplat?
Îți amintești povestea omorârii Hidrei?
Singura cale de a ucide Hidră, a fost să se acopere cu sângele sau otrăvit.
Sângele șarpelui, e sângele lui Hades. Acea dulceață.
Singura cale de a răni un zeu, e să îi verși sângele.
Ce se întâmplă?
Sears mi-a spus să-ți las corpul lângă portal.
Corpul meu?
E dincolo, așteptând întoarcerea ta.
Indiferent ce se întâmplă, voi fi aici lângă tine mereu.
Mulțumesc că n-ai renunțat la mine.
Dimitria.
Dragostea mea.
Au scăpat.
Voi face orice. Orice.
Am interzis să fie părăsită lumea din adâncuri.
Dar tu poți. Ridică-te!
Cu lucrurile mele, poți merge printre cei vii.
Ia-mi câinii și distruge-ți prietenii.
Adu-mi prințesa.
Teme-te de mine și de creatura ce te va chinui 1.000 de ani.
Tată!
Le e teamă de noi.
Ia loc.
Prințesă... bun venit.
Mulțumesc. De ce holbează cu toții?
Cred... că ești moartă.
Ești o fată curajoasă, dacă și tu crezi la fel.
- Pot să văd că nu e moartă. - Ești sigură?
Nu-s o femeie proastă.
Callia, dă-mi voie să ți-l prezint pe Nikandros.
Un învățat de treabă... și un războinic curajos.
Domniță.
- Cu... cu ce vă pot ajuta? - Adu-ne caii și mâncare.
Și vin.
Veniți.
Lasă-mă să-ți spun povestea celei mai mari aventuri din viața unui soldat.
Am simțit răsuflarea câinilor iadului pe fața mea.
E fierbinte, înfiorătoare.
Se pare că Nikandros și-a găsit fata sa.
Te cândești la Theron?
Era plin de atâta ură. Cum de nu am văzut?
E cel mai apropiat prieten. Nu am observat, nimeni n-a observat.
E numai vina mea.
Nu Dimitria, Theron e cel ce poartă vina.
M-a ucis... pentru că te iubesc.
Nu a fost dragoste, a fost nebunie.
Ar trebui să plecăm.
Tatăl tău e îngrijorat până nu te voi aduce acasă în siguranță.
Pregătește-te, iubărețule.
Îmi fac griji. Pare bolnavă.
Căldura e de vină.
Călărește cu mine.
Ai auzit fetițo, vei duce azi în spate o prințesă.
Iată niște mâncare și brânză, în caz că vă e foame.
E foarte drăguț, mulțumesc.
Nu mulțumesc. Îmi dai te rog niște apă?
Sigur.
E bolnavă.
Cum te simți?
Sunt obosită.
Caii ne vor duce în curând acasă.
- Apă? - Te rog.
Ce este?
Nimic, sunt sigur.
- Câinii iadului! - Nu se poate.
Ei sunt, ne vor pe noi. Du-te la cai.
Dimitria, trebuie să plecăm.
Nu pot merge.
Doboară bestia.
Prindeți-i. Găsiți-o pe prințesă.
Theron.
Alătură-mi-te, frate.
- Te-am ucis odată, te voi ucide din nou. - Nu mă poți ucide, sunt deja mort.
Dimitria, vom fi împreună destul de curând.
Spre rău! Trebuie să ne mișcăm!
Vino, frate.
Atacați-i!
La drum! La drum spre râu!
Prietene, apără-te!
- Câinii vin de pe Styx! - Nu pot traversa apa.
Dimitria!
Trebuie să o ducem la palat.
Nu, trebuie să lăsați fiarele acolo.
Mergem mai departe.
Cum adică e mort, dar nu e mort?
Theron a murit la Hades.
Nimeni nu poate pleca de la Hades. Până și eu știu asta.
Noi am plecat.
Asta e un truc crud al zeilor.
Te-a condus până aici, învățatule.
Asta e cărarea ce duce la palat.
Theron nu te urmărește pe tine. Lasă-ne aici.
Nu, nu am pe nimeni la palat.
I-am pierdut pe toți și tot din sat.
Voi sunteți tot ce am.
Dimitria?
Kleitos, e ceva în neregulă.
Ești doar obosită.
Nu.
- Ce e? - E mai mult de-atât.
Ce este?
Tată... nu-mi amintesc cum arată.
Totul e atât de vag.
Sunt speriată.
Nimeni nu s-a întors de la Hades. Corpul tău are nevoie de odihnă.
Asta e ce vrei să faci.
E aici. Cine e ea?
O veche prietenă.
Aveți grijă la pericole.
Vrăjitoareo, ești aici?
Deci...
elixirul a funcționat?
Da.
Soția ta... e aici cu tine?
- Da, eu sunt. - Felicitări.
Ai realizat ce n-a mai făcut nimeni niciodată.
Nu suntem singuri. Hades și-a trimis câinii să ne vâneze.
- I-ai condus aici. - N-am avut de ales.
Putem merge la palat să-l salvăm de la masacru.
Tânărul Nikandros... nobil dar nesocotit.
Nobil, dar nesocotit.
Armele noastre nu-i omoară pe câini, trebuie să știm ce îi omoară.
Hades i-a creat.
- Bănuiesc că numai Hades îi poate distruge. - Nu.
Nu voi accepta asta. Trebuie să fie ceva.
Poate că izvorul lui Thalmath.
Creat de titanul Prometeu. În cinstea primei lui fetițe.
Poate că în fond, nu ești așa de nesocotit, Nikandros.
Prometeu a furat apa de pe Olimp.
A creat un izvor în templul lui Thalmath.
- Este apa întregii vieți. - Poate omorî câinii?
- Posibil. - Unde e izvorul ăsta?
Dimitria. Ajut-o, te rog.
Întinde-o pe pat.
Dimitria, mă auzi?
Mărite Zeus!
Spune-mi ce vezi.
Mâna ei împrăștia lumină.
- Mi-a fost teamă de asta - Ce e?
Spiritul ei e slab. Se lupta să rămână în corpul ei.
Am scos-o la timp.
Ba nu. În lumea noastră au trecut 3 zile.
Am mai pierdut-o o dată, n-am s-o mai pierd din nou.
Du-o cu tine la izvorul Thalmath.
Ai sângele lui Hades?
Da. A rămas un șarpe.
Hades, este lumea subpământeană.
Tot ce ați văzut, tot ce ați atins, era al lui Hades.
Amestecați sângele șarpelui, cu apa lui Thalmath, și dați-o ei.
Se amestecă cu otrava o dată.
Asta va omorî câinii lui Hades?
Nu pot prevedea sfârșitul acestei bătălii.
Dar trebuie să acționezi rapid. Nu va mai vedea încă o zi prin ochii ei morți.
Kleitos... unde sunt?
Vei fi bine.
- Câinii iadului! - Repede.
- Unde-i izvorul ăla? - Stai nemișcat.
Ce crezi că faci?
- Acolo vei găsi izvorul. - Acolo am cunoscut-o pe Dimitria.
- Nu e niciun izvor acolo. - Dacă îl vei căuta, îl vei găsi.
Du-te, voi întârzia câinii cât pot de mult.
Nu trebuie să faci asta. Vino cu noi.
Ai fost în lumea din adâncuri pentru iubire. Cel puțin atât să pot face.
Nu fii așa surprins, nobile Kleitos.
Chipul tău frumos a fost ultimul lucru pe care l-au văzut ochii mei.
Mărite Pan, zeu al privirii, apără-ți slujitorii.
Fugiți! Grăbiți-vă!
Fugiți!
- Desfă vraja. - De ce aș face asta?
Pentru că o să te ucid.
Ucide-mă și vei răspunde în fața lui Pan.
Zeul tău nu înseamnă nimic. Sunt apărat de Hades.
Ești un laș, Theron.
Până și Hades e conștient de asta.
Ce-i asta?
Cum e să te simți neajutorat?
Nu putem fugi de ei.
Ce faceți?
Du-o pe Dimitria la ruine. Ne întâlnim acolo.
O să am grijă aici, plecați!
Ia-o de aici Nikandros, acum.
Ai grijă, frate.
E ca pe vremuri, prietene.
Kleitos!
Haide, luptă-te cu mine!
Lașule, ia-mă pe mine.
Andronikus!
Andronikus.
Salveaz-o pe prințesă.
Adio, prietene.
Știu că Sears ți-a spus ceva. Ce ți-a spus?
- Sunt pe moarte, nu-i așa? - Nu, te pot ajuta.
- Unde mergem? - La izvorul Thalmath
Vrăjitoarea a spus că vei fi în siguranță dacă bei
sângele lui Hades, amestecat cu apă de izvor.
Odihnește-te.
Thalmath, am fost în locul ăsta.
Da.
Amintirile mă părăsesc, Kleitos. Dacă o să te uit?
Asta nu se va întâmpla.
Deja am uitat cum ne-am cunoscut.
În pădure, vânam cerbi pe pământul tatălui tău.
Ne-ai găsit jupuind o carcasă. Nu ai fost încântată.
A durat o oră până s-a oprit inima cerbului.
Te-am rugat să o oprești pe a mea.
Nimic.
Nu vreau să uit cum ne-am întâlnit.
Lăsă de-o parte felul cum mă privești, sau iubirea noastră rapidă.
Nu vreau să te uit.
Dimitria, te pot salva. Ai încredere în mine.
- Trebuie să ne îndreptăm spre palat. - Nu.
Dacă ogarii ne urmăresc, mulți oameni vor muri, inclusiv regele.
E singura noastră alegere. Izvorul e în direcția aia.
Să mergem.
- Vin! - Spre mlaștină!
Grăbiți-vă! Grăbiți-vă.
- Theron. - Nu mișcă nimeni.
Kleitos!
Pleacă. Să ne mișcăm.
Dimitria?
Dimitra!
Nu poate fi departe.
- Să ne împrăștiem. - Ruinele sunt lângă apă.
Trebuie să fim rapizi.
Să mergem.
Ajutor. Mă poți ajuta?
Bineînțeles. Ce s-a întâmplat, te-ai rătăcit?
Nu știu, cred că mă urmărește cineva.
Vom merge împreună. N-o să las pe nimeni să-ți facă rău.
Mulțumesc.
Te cunosc.
Da.
Sunt soțul tău.
Nu ești soțul meu. Dă-mi drumul!
- Nu cred, domniță. - Nu!
N-o atinge!
Theron!
Sunt apărat de zei. Acceptă și mori repede.
Singurul lucru pe care îl accept e să te întorci la Hades.
Callia.
Totdeauna am fost cel mai bun.
Ce ai făcut?
Stai. Supune-te!
Sunt stăpânul tău, supune-mi-te!
Să mergem la ruine.
- Ăsta e locul. - Nu se poate.
Sears a spus că e aici și e aici. Trebuie să continuăm să căutăm.
O pierdem!
Ba nu, n-o pierdem.
Mă auzi Dimitria, știu că mă auzi. Nu mă părăsi.
Te iubesc mai mult decât moartea. Mai mult decât Hades.
Luptă, Dimitria! Luptă cu mine.
Acolo... acolo...
Îl vezi?
- Nu văd nimic frate. - Dă-mi șarpele.
Grăbește-te!
A dispărut. Nu-l mai am.
Ce spui?
L-am pierdut când am fugit.
Am eșuat din cauza ta.
Trebuie... probabil mai e o altă cale.
Șerpii din iad, sunt făcuți din Hades.
Așa că sângele câinilor iadului o pot salva pe Dimitria.
Mă rog să ai dreptate.
Frate, chiar vezi izvorul?
Acum, frate, suntem în iadul lui Sharon.
Frate... dacă nu ne mai vedem...
îți mulțumesc că ai crezut în mine.
Nu e altul mai bun care să mă acopere ca tine, frate.
Voi crede.
Iată-i că vin.
Du-te și ia sângele.
Grăbește-te! Nikandros, grăbește-te.
Repede cu sângele.
Dimitria.
Nu merge.
Nu merge!
Ne trebuie sângele câinelui alfa. Cel cu ochii roșii.
Nu va veni aici.
E prea deștept.
O să-l aduc înapoi.
Ai grijă de ea.
Câine al iadului, sunt aici! Ia-mă!
Urmează-mă!
Nikandros, vin!
Fii pregătit!
Nikandros!
Nikandros, vin!
Câine al iadului, luptă-te cu mine!
Iubitul meu.
Dimitria!
Kleitos.
Dimitria... o să meargă. Dimitria...
Spune-mi că-ți amintești.
Kleitos... iubitul meu.
Frate.
A mers.
O să trimit după Andronikus și Callia.
Merită o înmormântare pentru eroi.
Și sătenii la fel.
O să mă întorc la școală și la scrierile mele.
Nu mai vreau să fiu războinic.
Păcat, frate. Ar fi fost o onoare să lupt din nou alături de tine.
Știi, Kleitos,
Nimic din astea nu s-ar fi întâmplat
dacă mă îmbrățișai când ți-am dat ocazia.
Și când ai făcut asta?
De fiecare dată când te-am sărutat.
Nu, nu, nu, nu! Te rog!
Te rog, mai dă-mi o șansă! N-o să eșuez, îți jur pe sufletul meu!
Te rog!
Sufletul tău deja îmi aparține... pe vecie!
Nu!
Traducerea: SubTeam www.subtitrari-team.ro